Регистриран на: 28 Юли 2010 Мнения: 2796 Местожителство: София
tzezko написа:
Ангел Николов написа:
.......
Да направим една среща на всички минали по пътеката това лято.На срещата да поканим и тези които са минавал в предишни години.Ако някой е намислил да прави пътешествието догодина или по-нататък също може да дойде.....
Ей, изказах се неподготвен! Ми то аз не съм в никоя от трите категории.
Ааааа, не е така - ти си "оня с резачката"
_________________ Искате ли да изживеете едно приключение!?!...
Пет Сеп 05, 2014 3:12 pm
martinov
Регистриран на: 04 Юни 2010 Мнения: 79 Местожителство: софия
Ангеле ,идеята е твоя ти определяш дата и място, и всички който имат желание съм сигурен ,че ще дойдат.На мен лично ще ми бъде много приятно да се видя с хората който чета тук в форума.Само внимавай да не се окаже хижата малка, че тогава тежко ти.Подкрепям идеята ти с каквото мога ще ти помогна.Тая година ние сме новобранците в групата ,,Комеминейци'' така ,че трябва ние да сме инициаторите.
Не става така Павка.Трябва да има някакъв консенсус.Инък може само двамата с теб да се съберем някъде Аз да попитам,да се ослушам,да видим кой как мисли и тогава ще отсечем.
Впрочем ти си идеален за съорганизатор,надявам се да се съгласиш.
Mariana1000 за каква резачка спомена?
_________________ Луд умора нема..Само се поти,пие вода и продължава!
Ком-Емине 2014
Благодаря ти за добрите думи, Яница!
Сигурно е професионален дефект да се опитвам да чета между редовете, в някои случаи не особено успешно.
Благодаря ти и за пожеланията за следващите ми начинания. И тъй като следващото от тях изисква доста дисциплинирана подготовка, която трябва да комбинирам и с работа, надявам се след него да споделя с вас какво пише в дневника ми от КЕ 2013 и да не ви е много скучно.
Успех на всички!
Валерия
Пет Сеп 05, 2014 9:53 pm
BAKHER
Регистриран на: 08 Мар 2013 Мнения: 69
Привет на всички,
и да дам моя отчет и впечатления от преминаването на маршрута. Искам да споделя, че до сега не ми е била някаква цел или мечта да мина Ком-Емине в летен вариант, винаги ми е било мечта да мина маршрута зимата в ски-поход вече повече от 25 години (това последното е към Росен от Тетевен и други желаещи да се присъединят). Сега за лятото ме запали друг тетевенец - бат Мони, което беше още в края на зимата. Първо отказах, но после се замислих и след 3-4 месеца взех решение и тръгнах сам. Не разполагах с повече от 17-18 дена и исках да бъда максимално бърз, а и да не се съобразявам с никого, както и той с мен. Подготовката се състоеше единствено в това да проуча маршрута възможно най-добре в детайли до колкото можех и да събера най-много информация. Стегнах си раницата за планина - като за планина, аз съм на принципа "раницата е моят дом" и се стремях да имам всичко, като се стремях да се побера в рамките на 15-16 кг. и мисля, че успях. Носех малка и лека палатка, спален чувал, не много , но подбрани дрехи и компактни, не малко и всякаква храна, както и просторно въже, щипки, безопасни игли и др. такива. Имах само един подкрепителен пункт на Троянския проход на 5-я ден. Въпреки, че до сега Е-3 съм го подценявал, бях много амбициран и яко захапал пътеката. Движех се в повечето време със сърце и желание и ходенето ми спореше, изпитвах удоволствие. Много от нещата станаха така, както исках аз и се забавлявах, беше неповторима емоция, въпреки капризите на времето и съдбата. В първите дни имах някакъв прекалено амбициозен план-график и след като се провали още на втория ден, поради многото валежи, повече никакъв план нямах, дори и за края на деня до къде трябва да стигна, всичко беше до последния момент ходене и след като се стъмни търся място за бивак. Не мога да кажа, че времето беше благосклонно, имаше много валежи, много кал и роса, в повечето време краката ми изкисваха от мокринажа. За това се стигна и до това ухапване някъде след вр. Свещи Пласт, някакво животинче ме ухапа по глезена, по скоро под глезена (бях по сандали).
В момента, а и дълго време след това неосъзнавах, че е ухапване, въпреки че го усетих, помислих си, че съм се одраскал в сухите израстъци на хвойната. Може да прозвучи много странно, но е така, едва на третия ден около преди Купена ми се изясни, че това нещо е от ухапване и като превъртях лентата назад всичко се изясни.
1. Преди вр. Вежен започна да ме боли глезена на моменти
2. Преди х. Ехо много се изморих, спирал съм в последния 1 час около 5-6 пъти да почивам
3. На Ехо след банята видях, че глезена беше взел да се подува
4. На другия ден отока беше още по-голям и болката също.
Всичко това го отдавам на ухапването и отровата, кракът ме болеше в продължение на цял месец и отокът също си личеше. Това е минало вече, не драматизирам, казвам го по-скоро всеки да си прави изводите за себе си. Какво ме е ухапало не мога да кажа, ще кажа обаче, че никога не съм одобрявал сандалите за планината - това си е мое мнение. Многото дъждове и роса те карат да сложиш резервните гуми. Моят избор беше 1 чифт високи, по-леки обувки и 1 чифт сандали. Дали е правилен не мога да кажа. Много се надявам това нещо да не се превърне в полемика. За другата част от екипировката и оборудването мисля, че я уцелих, имах си всичко и се чувствах спокоен и сигурен. Тормозеше ме само кракът и се притеснявах за него. В последните дни табанът ми се увидя, а и умората беше се натрупала. Бях на по-малко от косъм да се метна на някое превозно средство и да спестя малко от пътя след с. Дъскотна, не зная как се сдържах. Вече всеки, който е минал по Е-3 в самостоятелен вариант ще заслужава голямо уважение от моя страна. До сега маршрута явно съм го подценявал - признавам си. Относно маркировката си я представях много по-рехава в източната част, не че е редовна или не съм се губил и заблуждавал в правилния път. На мен най-трудно за ориентиране ми беше в ливадите преди Котел и след него, докато се кача на билото. Като махна щетата от ухапването нямах абсолютно никакви травми, болежки и пришки след края. В първата седмица ме наболяваха мускулите на краката, нещо като мускулна треска, после изчезна за сметка на умората. Седмица след като се прибрах у дома много яко ми подгоряха и нацепиха краката по ходилата и около тях. Всичко отдавам на мокринажа и калта която газих и по сандали, въпреки че ги мажех краката с крем многократно.
Искам да изкажа и благодарността си към някои от форума, които ми помагаха и бяха съпричастни към мен. Няма да назовавам имена, те си знаят.
Ето графика на движение, малко снимки и описание:
Пътуване Ловеч - София - Петрохан (около15:00ч) - вр. Ком (18:30ч) - на прохода Петрохан бивак
1 Ден: пр. Петрохан - х. Пробойница - с. Лакатник - х. Тръстена - бивак до вр. Плато. В началото имаше мъгла, която набиваше и много роса и мокри крака. След това беше жега и в края на деня след екофермата пак краткотраен дъжд. Страхотен бивак на равно място и върху мека папрат. На х. Пробойница застигнах двама младежи тръгнали и те за морето, с единия се оказа, че сме градски, а и с моето име. Около 15 часа преход.
2 Ден: бивак - Зла поляна
Още сутринта преваля, след това беше мъгла и много кал. Преди Циганска поляна около 14ч. ме подхванаха много интензивни валежи с градушки и страхотни гръмотевици. 2 часа ме мокри докато се добера до говедарника, за който бях чувал и разчитал на него за подслон, а часът беше едва 17. 10 часа ходене
3 Ден: Зла поляна - х. Кашана.
Хубав ден и ходене, накрая пак ме валя дъжд. 15:30 часа ходене
4 Ден: х. Кашана - х.Ехо - 15:30 часа ходене с почивките
В първия половин час краката ми бяха вече мокри, след това стана ухапването. Денят беше хубав и без валежи
5 Ден: х. Ехо - х. Дерменка
Лек преход, реших да остана на Дерменка и да се изпера, изсуша и почина, а и хижата си я обичам и исках да спя точно там. Благодарности за Ботьо за грижите и гостоприемството
6 Ден: х. Дерменка - х.Тъжа - 15 часа преход
Хубаво ходене и време. И тук благодарности за Румен и Чочо за гостоприемството и почерпката. Навсякъде по пътя спирах за ядене и за по бира
7 Ден: х. Тъжа - х. Бузлуджа
Още от сутринта слаб дъжд до към обед, много кал и роса. На Бузлуджа уцелих събора на БСП и предпочетох да се изнеса до ски пистата на бивак. 16 часа ходене с почивките. Не съм пропуснал място да не уважа бирата.
8 Ден: Бузлуджа - Предела- 15:30 часа преход с почивките
Хубав ден и ходене. Кракът само ме тормозеше. На х. Българка хижаря се оказа отдавнашен познат и той ме черпи страхотна мусака и бира. На гара Кръстец срещнах много приятни цигани - строители и те ми задаваха много смешни въпроси, та ме развеселиха. "Защо и колко ти плащат да ходиш из гората и др.", "Защо не си хвана влака за морето, билетът не бил толкова скъп, та ще ходиш пеша" и такива ти работи. На прохода Хаимбоаз си устроих истинско угощение - таратор, свинско със зеле, 2 бири и 2 кафета + сладолед. Чудя се как погълнах всичко това. След вечеря продължих по пътя и си устроих бивак на около 1:30ч след прохода. Много неприятно място за бивак.
9 Ден: бивак - х. Чумерна
Може да се каже най-слабия ми ден. Ходенето не ми спореше, а и се губех. Беше ден без валежи
10 Ден: х. Чумерна - Котел - 16 часа път
Накрая на деня отново ме валя дъжд.
11 Ден: гр. Котел - Върбишки проход
Сутринта отново кал и роса, след това деня беше хубав. На Върбишки бях към 17ч. и след обичайното похапване, точно когато тръгвах да си продължа пътя, отново заваля дъжд и градушка и това ме накара да остана тук. Както на Зла поляна и сега деня приключи твърде рано за мен.
12 Ден: Върбишки - Ришки проход
Хубав ден и ходене, преди Ришки проход отново ме валя дъжд и краката ми бяха мокри. Бивака направих на около 2 часа след прохода в едно сечище.
13 Ден: бивак Ришки проход - с. Сини Рид
Ходенето ми спореше и ходех с удоволствие. Спирах във всяко село за по бира и приказка с местните хора. Вече нямаше дъждове, а прахоляк. Вече съзнавах, че ако ходя и двата дена добре, на другата вечер бих могъл да стигна Емона. Ходих до 22:30ч. и спах само на чувал след село Сини Рид. Направих 16:30 часа преход.
14 Ден: бивак - с. Емона
Имах желание, но много тежко се движех, умората надделяваше. Бях взел решение макар и късно вечерта да стигна до края. Малко преди селото, към 22ч., пред мен и наоколо се появи стадо диви прасета, един малък сладур от тях не знаеше на къде да бяга и само обикаляше и въртеше около мен. Очаквах майка му да дойде и да го защити от мен, те също обикаляха наоколо и грухтяха и сумтяха. Към 22:30ч. бях в селото, пих бира и на приказка с един младеж. Момче и момиче много се интересуваха как съм минал по пътя и те биха се навили да го минат. Попитаха ме бих ли минал отново по маршрута? Твърдо казах не! Много скоро съзнах, че съм прибързал с отговора. Към 24ч. слязох към фара и там легнах на чувал. Сутринта станах преди 6ч., но докато събирам катуна, пропуснах изгрева. После отидох на носа, хвърлих си камъчето, направих снимки и потеглих към Несебър за 2 дена, толкова дни ми бяха останали, трябваше да се прибирам и да се работи. Това е от мен.
Последната промяна е направена от BAKHER на Съб Сеп 06, 2014 7:44 am; мнението е било променяно общо 2 пъти
Пет Сеп 05, 2014 11:46 pm
Tito
Регистриран на: 22 Юни 2011 Мнения: 861
Браво, адаш! И за прехода и за снимките! Един въпрос само - там ли бяха говедарите на Зла поляна?
Здравейте, аз съм момчето с колелото, което беше по маршрута от 2-ри до 7-ми август. Поздрави на всички направили легендарния маршрут. Специални поздрави за групата, която срещнах на х.Ехо и 2-мата Тихомировци + 3-тия Давам си сметка, че пешеходно е много по-различен този преход и вече се замислям за следващата година.
Борката, поздрави и от мен и благодаря за поздравите! Аз съм този, на когото предаде много поздрави от другия адаш. Главоблъскам се за третия адаш, за един и същи човек си мислим или греша? Какво да правиш - любопитство!
Съб Сеп 06, 2014 7:48 am
packo packov
Регистриран на: 04 Юли 2013 Мнения: 1254 Местожителство: 144 м денивелация под и на 580 м или 10 мин от Витоша 100
Евала градски, добро темпо си вкарал... Ние с Миро ловечкия след час потегляме към Осогово за два дни с колелата, надяваме се на много дъжд и кал
Поздравления за успешния преход!
И аз съм на мнение, че е най-добре прехода да се мине сам.
Наистина е много трудно, няма кой да ти помогне при трудни ситуации (болести или контузии), но не си зависим от никого.
Иначе, винаги трябва да мислиш: "Дали не съм в тежест на някого. Ако направя така, дали ще има недоволен?"
Видях, че Мечулица тече, водата не е пресъхнала.
Имам и един въпрос, накъде продължи след тази табела - по билото или по пътя?
Питам, за да разбера дали тече водата до Сухото дере.
За това стана въпрос на срещата ни на Орлово Гнездо.
Ще ти обясня, къде се намира водата, ако си минал по пътя.
Не Можете да пускате нови теми Не Можете да отговаряте на темите Не Можете да променяте съобщенията си Не Можете да изтривате съобщенията си Не Можете да гласувате в анкети